Do sada u Izgubljenima ...
Gospodine?
Molim vas da otvorite vrata.
Kako bi bilo da popričamo o onom drugom?
O prenosu kojeg je Abdul uhvatio na svom malom radiju.
Francuska cura koja je rekla: "svi su mrtvi."
Kad se vratimo moramo reći i ostalima.
Niko im neće reći ništa.
Ako im kažemo šta znamo, oduzećemo im nadu.
Znači, lagaćemo.
Našao sam svežu vodu, tamo u dolini.
Sa prvim svetlom povešću jednu grupu...
Ako ne želite ići, nađite neki drugi način da budete korisni,
jer svaki čovek za sebe, to ne može proći.
Ovaj, izvinite.
Jeste li, jeste li videli mog sina?
Ja... odlazim... idem u lov.
Ja sam mislio ako bi vi...
...mogli, ovaj, pripaziti na mog sina dok se ne vratim.
Slažete se sa tim, jel'da?
Samo želim znati.
- E, pa, nećeš saznati. - U čemu je frka?
Nema frke, to je samo nešto što sam uradio.
Imam svoje razloge, koje ne želim reći.
Stvar je samo u tome što ti i tetovaža ne idete zajedno.
Jesi li ti jedan od onih tvrdoglavih neurohirurga?
To sam ja. Tvrdoglavi hirurg.
Ako ste gotovi sa vašim verbalnim razgovorom, trebali bismo krenuti.
Puna plaža ljudi čeka na vas da im donesete vodu za piće.
I veliki beli lovac postaje nestrpljiv.
U redu, uradimo to.
Hej, Čarli, pitaj Džeka o njegovim tetovažama.
Au, vi imate svoju ličnu šalu. Kako je to lepo za vas dvoje.
Gospođice, želite li šampanjca?
- Ostavili ste nešto. - Stvarno? Šta?
- Moj otac? - Zaokupljen je glumom domaćina.
- Trebali bismo sada otići. - Gde?
U Ameriku.
San, pogledaj me... volim te...
...ali ne želim bežati sa tobom. - To je jedina prilika koju imamo.
Tvoj otac to nikada ne bi dozvolio.
Nije na njemu da dozvoljava, to je naša odluka.
Razgovaraću sa njim.
Potrudiću se da mu objasnim.
To sada kažeš, jer ne poznaš moga oca.
Poznajem sebe.
Predivno je.
Volio bih da imam dijamant. Jednog dana će i to biti.
Šta je?
Hej! Hej, šta...
Stani! Hej, stani!
Hej...
Skloni se sa njega, molim te.
Stani!
Stani! Skloni se sa njega.
Učinite nešto! Ubiće ga!
Zaustavite ga, molim vas.
IZGUBLJENI - 6 Epizoda KUĆA IZLAZEĆEG SUNCA
Zaustavite ga, molim vas! Ubiće ga!
Dajte šerifove lisice! Odmah!
Šta se desilo?
Voda je u ovom smeru.
Kako si pronašao ovo mesto?
Sreća.
To je to.
Divno je.
Potpuno. To je baš za tebe.
Hej, ljudi?
Zar ne bismo trebali pregledati ove stvari? Moglo bi se naći nešto korisno.
Ima pravo.
- Imam? - Da.
Donesi mi flaše.
Potraži medicinski materijal, pogotovo lekove.
Lekove. Dobro.
Ne pomeraj se.
- Gledaj, samo sam hteo uzeti... - Ne pomeraj se.
- Šta se dešava? - Psst.
Stoji na pčelinjaku.
Šta pčelinjak radi ovde? Pčelinjaci bi trebali biti na drveću.
- Šta sada? - Ako se pomeri, pčelinjak će pući.
Ne volim pčele, u redu? Imam fobiju od pčela.
- Mislim da sam alergičan na pčele. - Molim te, budi miran.
Treba nam nešto kako bi zatvorili pčelinjak.
- Da ga pokrijemo? - Da. Požurite!
Već mi je dosadilo ovo ponavljanje.
Samo sam sa sinom šetao plažom kad me je, ovaj tip odjednom napao.
Nisam mu ništa uradio.
Sigurno mora postojati nešto što nećeš da nam kažeš.
Sigurno?!
Odakle si ti, čoveče?!
Tikrit.
Irak.
Dobro, ne znam kako je u Iraku, ali u Americi, odakle ja dolazim,
Koreanci ne vole crnce. Znaš li to?
Možda bi trebao sa njim popričati!
Lisice ostaju.
Malo glasnije, Omar. Možda će te tako shvatiti.
Ljudi, onaj kineski tip će na suncu stvarno postati pečen.
- Koliko ga dugo mislite držati vezanog?
- Pokušao je ubiti Majkla, svi smo to videli.
Lisice ostaju dok ne saznamo zašto.
Hajde, čoveče. Idemo.
Šta se dogodilo?
Pa...
Tvoj otac...
Tvoj otac nam je dao dozvolu.
Nikad više nemoj to da mi radiš. Kako si uspeo?
Ubedio sam ga.
Nakon godinu dana menadžerske obuke...
i godinu dana rada u fabrici...
imaćemo sav novac koji nam treba.
- Radićeš za mog oca? - To je uredu.
Ne, moram.
To je samo privremeno.
Ne možeš to sebi dozvoliti.
Sada mogu.
Dobro.
Čoveče samo ostani miran.
Pokušaću da prekrijem pčelinjak.
To je naj usranija ideja koju sam čuo. Nikad neće upaliti.
Sinko saberi se.
Ne bi to bila fobija od pčela kad bih se mogao smiriti?
Ko je on? Kako je dospeo ovde.
Ne mogu baš izvršiti obdukciju, ali čini mi se kako nema većih oštećenja kostiju.
Ovde je još jedan.
Neko ih je ovde položio.
- Ko? - Ne znam.
Odakle su došli?
Niste li vi ubili belog medveda prošle nedelje?
Jesmo.
Odakle je on stigao?
Imaš li pojma, koliko su dugo ovde?
Dugo. Da se odeća ovako raspadne, treba 40 do 50 godina.
Šta je to?
Hej! Ima li koga?
Svi su dobro?
Osim par uboda.
Vas dvoje ste lepo pobegli. Drago mi je da vas je moja diverzija poštedila.
Mene su ubole samo nekoliko stotina puta.
I, da...
neko je ovo ostavio.
- Bila je... bila je puna pčela. - Ja bih pre rekao duda.
Izvini.
Jebote.
To su ljudi koji su bili ovde pre nas.
O čemu govoriš?
Ovaj... samo... znaš, ovde...
ovde je moralo biti ljudi pre nas, zar ne?
Očigledno.
Ali ko su bili ovi ljudi?
Ustvari, jedno je žena.
Naši vlastiti Adam i Eva.
- Šta radiš? - Koža ti je jako oguljena.
Budi pažljiva.
Šta misliš?
Sviđa li ti se?
Mnogo vremena sam na poslu pa sam pomislio kako bi ti se sviđalo društvo.
Naravno, moraćeš ga hraniti i trenirati.
Jesi li dobro?
Sećaš li se vremena, kada je za poklon bio dovoljan i cvet?
To je tvoj otac.
Jedan od nas bi trebao ostati i pomoći Čarliju da pokupi stvari.
Javljaš se sam?
Naravno.
Dobiću priliku da ga bliže upoznam.
Trebali bi krenuti. Ljudi su verovatno žedni.
Šta?
Četrdeset šestoro ljudi treba da pije oko dve litre vode dnevno.
Nositi svu ovu vodu tamo i nazad biće pravo sranje.
Zbog tebe počinjem žaliti što sam dobrovoljac.
Ove pećine su odlično sklonište da bi se koristile samo za sahranu.
Adam i Eva, mora da su ovde živeli.
Srušio im se avion ili su doživeli brodolom.
Verovatno su ovo mesto pronašli i znali da ovde mogu preživeti.
Stalno snabdevena svežom vodom.
Nastrešnica od drveća pravi hlad i štiti od sunca.
Otvori su uzani. Jednostavnije je za odbranu od grabljivaca.
Ne moramo ostalima nositi vodu. Moramo ih dovesti vodi.
Mogli bismo ovde živeti.
Hej, šta radiš?
Nešto si rekao mom sinu?
Da, i ja sam uživao u razgovoru sa tobom.
Hajdemo, Volte.
Kako to da nas ne voli?
Šta?
Rekao si da ljudi kao on ne vole ljude kao što smo mi.
O, čoveče. Ne...
Gledaj, to... to nije istina i ti znaš zašto?
Ja ne mislim tako. Ja sam... bio sam ljut.
- Šta si mu uradio? - Šta sam mu ja uradio?
Reci mi.
Sa tobom sam od pada aviona. Jesi li me vidio da radim bilo šta, bilo kome?
Šta uopšte misliš, kakav sam ja čovek?
Šta ti je majka pričala o meni?
Nikada nije pričala o tebi.
Onda o meni ne znaš ništa, je li tako?
- I ti ne znaš ništa o meni. - Znam puno o tebi.
- Da? - Da.
- Kad mi je rođendan? - 24. avgusta.
Kada je moj?
Zaboravi. Idemo, čoveče.
Dušo, molim te, samo me pusti da odem i da im objasnim.
Možda te puste.
Kako ćeš im objasniti?
Mesto ti je uz mene.
I nećemo to objašnjavati lopovu.
Jesi li dobro?
Molim te, razgovaraj sa mnom.
Jesi li povređen?
Šta ti se dogodilo?
Hoćeš li mi reći?
Čija je to krv?
Šta si to uradio?
- Šta se dogodilo? - Radio sam.
Šta si radio?
Šta radiš za moga oca?
Pogledaj me.
Odgovori mi. Pogledaj me.
Radim sve što mi tvoj otac kaže.
Radim to zbog nas.
Odmeravaš me?
Šta?
- Nema u tome ništa loše samo... - Veruj mi,
da sam te odmeravao, znala bi to.
Dobro? Pa, o čemu si onda razmišljao? Reci mi.
Pa, sigurno nisam razmišljao o tome.
Ne razmišljaj. Jednostavno... reci mi.
Mislio sam...
kada bismo živeli u pećini, mogli bi smo napraviti branu oko onog izvora...
tako da svi mogu imati svežu vodu a mogli bi premestiti ambulantu sa plaže.
Misliš da je to loša ideja?
Ne. Ne, ima smisla.
Ali?
- Nema ali. - Dobro.
Jer mnogi se još nadaju da će se pojaviti spasilački brod.
Ne razmišljaju o ličnoj bezbednosti.
Moraćemo ih ubeđivati.
Mi?
Nisi još ni mene ubedio.
Pratiš me?
Da.
Nema potrebe. Samo idem da pišam.
Hoćeš li mi nešto reći, Čarli?
Idem da pišam.
Napolju je opasno.
Dok se ne vratimo na plažu, ne ispuštam te iz vida.
Daj odjebi.
Znam ko si i šta tražiš.
Drajv Šaft.
Svirao si bas.
I gitaru.
U nekoliko pesama.
Stvarno si čuo za nas?
Hej, to što imam više od četrdeset ne znači da sam gluv.
Imam oba tvoja albuma.
Iako mislim kako je u tvom prvom debiju
uloženo mnogo više truda nego u "promeni ulje".
Šteta je samo što se to desilo sa bendom.
Koliko dugo nisi svirao?
Moju gitaru... uh, 8 dana i 11 sati, manje više.
Nedostaje ti?
Pa, mnogo je toga ostalo. Još se može i pojaviti.
Neoštećena? Da se još može svirati? Pa baš i ne verujem.
Mislim, voleo bih, ali tip sa šaltera me naterao da je prijavim.
Da, nije bilo mesta u kabini. Fašista.
Videćeš je još.
O, Da? Zašto to misliš?
Jer ja imam vere, Čarli.
Bilo je i vreme. Umirem od žeđi.
Mislim da ću ga još malo ostaviti na suncu.
Onda ću pozvati njegovu ženu, i naći neki način komunikacije.
- Mislim da ona zna zašto je napao Majkla. - Sigurno ne želiš da razgovaram sa njom?
Dobro.
Ako ti to držiš pod kontrolom, ja počinjem razgovor sa ljudima o pećini.
Mogao bih pre mraka neke i povesti sa sobom da počnemo praviti logor.
Ozbiljan si?
Postoji li razlog, zašto se nisi posavetovao sa nama,
pre nego si odlučio praviti svoju civilizaciju?
Pričam samo o selidbi u dolinu.
- A što se desilo sa "živi zajedno, umri sam"?
- Zajedničko ukopavanje je jedini način da preživimo.
Najbolja način za naše preživljavanje je to da nas ugleda neki avion ili brod.
I zato svi moramo obezbediti čuvanje signalne
vatre dok ostali po ostrvu traže namirnice.
Bilo kakvo ukopavanje je samoubistvo.
- To je jedini izvor pijaće vode koji smo našli, Saide.
- A opstanak na plaži, na suncu, bez vode...
zar to nije samoubistvo?
Neću priznati poraz.
I šta sada?
Već sam ti dao svoju izjavu, šerife.
Došao sam se izviniti. Nisam trebao biti sumnjičav.
Bio si žrtva jutrašnjeg napada.
Cenim to...
ali znam da nisi došao čak dovde samo da bi mi se izvinio.
Ljudi ozbiljno razmišljaju o odlasku u pećinu za Džekom.
- Voleo bih znati šta ti misliš? - Sada i ovde.
Sad imam jedan prioritet, a to je da sina odvedem sa ovog ostrva.
Ako brod prođe, ne želim da ga propustim.
Dobro.
Polako. Malo po malo. Malo.
Drago mi je da ideš.
Hej, čoveče, ja idem tamo gde je svinjetina.
Pa...
što je sa tobom i Kejt?
Uselićete se u pećinu zajedno ili ne?
- Izvini, jesam li u srednjoj školi? - Pa, to nije bilo odbijanje.
Samo skupi stvari. Uskoro moramo krenuti.
Nije li to kraljica plesa.
I, kako je to imati doktora i kapetana koji se bore za tebe?
Samo ih tako zovem kako ih ja vidim, pegava.
Istini za volju, nisam ja jedini koga zanima na koju ćeš stranu prevagnuti oko ove selidbe.
Ideš sa pesimistima ili ostaješ ovde, čekajući spasilački brod?
Ideš li i ti?
Pa, u tomu je sva draž, zar ne?
Svi se skupimo u pećinu, a sledećeg dana prođe avion...
i oni će biti na putu kući nemareći za nas.
Sa druge strane, ostanemo li ovde i pojedu nas svinje ili padnemo sa stene...
neće biti nikoga u blizini da odgovori na poziv u pomoć.
Još nisi odgovorio na moje pitanje.
Ti nisi odgovorila na moje, a ja sam prvi pitao.
Vaš suprug mi je rekao da novac ne igra nikakvu ulogu u sređivanju ovog stana.
Veoma ste srećna supruga.
Da.
Skloni psa.
Pogledajmo stan od spavaće sobe, hoćemo li?
Sigurni ste u vezi ovoga?
Jesam.
Išli ste na kurs?
Jesam.
Shvatate li da će vaš muž i otac učiniti sve da vas pronađu?
Sigurni ste da se vaš muž i vi ne možete sporazumeti?
Kad ja odem, hoćete li paziti na moga psa?
U vreme vašeg boravka, na aerodromu, u 11 i 15...
izmislite razlog da izađete sa aerodroma.
Sa sobom nemojte poneti ništa!
Čekaće vas automobil.
Prve nedelje vaša porodica će misliti da ste oteti.
Ostaćete skriveni sve dok ne pomisle da ste mrtvi.
Posle toga, slobodno se možete kretati kuda god želite.
Samo mi, recite kada.
Aerodrom u 11 i 15.
Opet.
U 11 i 15
Aha, odlično. Vidi ko je došao čavrljati.
Moram razgovarati sa tobom.
Ti govoriš engleski?
Da.
Šta... ti govoriš engleski?
- Zašto ništa nisi rekla? - Moj suprug ne zna.
Zašto bi učila engleski da ti suprug ne zna?
Ima lošu narav.
To šta vam je moj suprug danas uradio, to je bio nesporazum.
Ne, shvatio sam. Glasno i jasno.
To je zbog sata.
Tvoj suprug pokušao je da me ubije zbog sata?
Našao sam ovaj sat pre dva dana.
Pripada mom ocu.
Čuvanje tog sata pitanje je časti.
Pokušaj ubistva pred mojim sinom nazivaš čašću?
Ne poznaješ moga oca.
Moraš mi pomoći.
Slučaj me, ti stari šmokljane.
Idem u džunglu.
- Čovek ima pravo na malo privatnosti. - Samo mi daj to.
Nestaće ti.
Po meni, bolje pre nego kasnije.
Bolno odvikavanje je neizbežno.
Bolje da prekineš sada. Bar će to biti tvoj izbor.
- Ne govori mi kao da znaš nešto o meni. - Znam više o patnji nego što misliš.
Ne zavidim ti na tome, šta te čeka, ali želim ti pomoći.
Želiš li svoju gitaru?
Više od droge?
Više nego što misliš.
Ono što znam je, da ti ovo ostrvo može dati baš ono što tražiš...
ali i ti moraš nešto dati ostrvu.
Stvarno misliš da mi možeš pronaći gitaru?
Pogledaj gore, Čarli.
Nećeš mi tražiti da se molim ili slično?
samo želim da pogledaš gore.
Hej.
Skoro je vreme za polazak.
Ne želim biti Eva.
Niko ti to i ne traži.
Jednostavno se ne mogu...
ukopati.
Zašto nemožeš?
Može neko drugi da ostane ovde, da ćuva stražu i čeka spas.
Zašto to moraš biti ti?
- Nije to. - Šta je onda?
Kejt, zašto si postala ovakva?
Šta si stvarno uradila?
Imao si priliku da saznaš.
Ako ti trebam, znaš gde me možeš naći.
Isto, i ti znaš gde ćeš naći mene.
Znam da ne razumeš ni reči a nisam tip koji priča sam sa sobom...
i pošto vidim da me slušaš, molim se za tvoje dobro, da obratiš pažnju.
Nije mi baš najbolji dan u životu. Jedva znam sina, a sada mu moram biti i otac.
I na sve to, imam ludog Koreanca koji me pokušava ubiti, a zbog čega?!
Gledaj, shvatam. U redu?
To je sat. Moj je izgubljen. Ovaj sam našao u trupu...
i pomislio: "hej, zašto pustiti da 20.000 dolara propadne"?
Što je apsurdno, pošto vreme na ovom ostrvu ne igra nikakvu ulogu.
Kučkin...
Čuvaj me se...
i mog sina.
Kroz 16 sati moram sleteti u L.A.
I taj kovčeg mora proći carinu,
jer tamo će me čekati pogrebna kola, koja moram imati...
Nešto nije u redu?
Prelepo je.
Šta je ovo?
Novi stanari.
Kao kratak put. Lagali su.
Obrada prevoda: STEKI